Annikki Tompuri:
Yläurpalan Pisiltä Yläpihlajan Tulkille
Säkkijärven pitäjän Lampaan nautakunnan Yläurpalan kylässä omistaa vuonna 1589 Eerik Laurinpoika 11/24 veron tilan. Kaksi vuotta myöhemmin kylässä on vain kaksi veroa maksavaa talonpoikaa, edellä mainittu Eerik Laurinpoika, jonka tila on nyt merkitty puolen veron tilaksi, ja yhtä suuren tilan omistava Olli Hannunpoika. Seuraavana vuonna isäntiä on jo neljä, sillä kumpikin aikaisempi verotila on jaettu kahtia. Olli Hannunpojan tilan jako-osaa asuu Lasse Juhonpoika ja Eerik Laurinpojan puolikkaan jakajana on Heikki Laurinpoika. Kuitenkaan ei selviä, ovatko Eerik ja Heikki veljeksiä. Siihen tosin viittaa paitsi sama isännimi, myös se, että olisi varsin luonnollista, että juuri veljekset ensin asuisivat yhdessä samaa tilaa ja sen sitten myöhemmin jakaisivat keskenään. Vuoden 1593 maakirjassa on kuitenkin Eerik Laurinpojan nimen kohdalla sana "Urpalain" ja vuoden 1605 maakirjassa Heikki Laurinpojan nimen kohdalla "Pisi".
Tiedot senaikaisesta elämästä perustuvat yleensä vain maakirjoihin, rästiluetteloihin ja verokuitteihin tehtyihin merkintöihin. Niistä ilmenee esimerkiksi, että Heikki Laurinpoika maksoi kymmenysveroa vuonna 1598 vakan ruista, vakan maltaita ja vakan kauraa. (Vakka oli hiukan suurempi kuin kappa.) Vuodelta 1606 on säilynyt varsin yksityiskohtainen veroparsellien luettelo. Sen mukaan Heikki Laurinpoika suoritti veroina
rahaa 3 äyriä 11 runstykkiä
viljaa 1 panni 6 1/2 kappaa
humaloita 1 2/3 naulaa
voita 11 2/3 naulaa
lihaa 6 2/3 naulaa
lampaita 1/6 kpl
suolakalaa 6 2/3 naulaa
puita (halkoja) 2 kuormaa
heiniä 2 parmasta
päivätöitä 3 päivää
Panni oli noin 1/2 tynnyriä ja parmas noin 400 kg. Päivätöihin kuuluivat tienteot, siltojen rakennus ja kunnossapito, Viipurin linnan korjaustyöt jne.
Vuonna 1613 Heikki Laurinpojan talo oli Yläurpalan ainoa veroa maksava talo, kaikki muut oli merkitty "autioiksi". Ne olivat siis joko oikeita autioita tai muuten veronmaksukyvyttömiä. Kotieläinten määristä on käytettävissä yksityiskohtaisia tietoja vuonna 1620. Heikki Laurinpoika Pisi omisti kaksi hevosta, vetohärän, kolme lehmää, kaksi hiehoa, mullin, lampaan ja sian. Vuonna 1622 hänellä oli kuusi lammasta. Peltoon oli kylvetty 18 kappaa ruista, 18 kappaa ohraa, 18 kappaa kauraa ja kappa vehnää. Kaskikylvöä oli 18 kappaa ruista ja tynnyri kauraa.
Heikki Laurinpojan isännyys lakkasi vuonna 1626 ja uudeksi isännäksi siirtyi tällöin hänen poikansa Yrjö. Hänellä tiedetään olleen jo vuonna 1638 naimisissa oleva poika Matti Yrjönpoika ja vuonna 1 645 mainitaan perheessä olevan tytärkin. Henkikirjat, jotka ovat alkaneet vuonna 1638, tietävät kertoa, että vuonna 1650 Matti Pisin perheessä oli emäntä Margareetta Matintytär (Matin vaimo), veli Nuutti Yrjönpoika, joka myöhemmin avioitui Helka Eerikintyttären kanssa, sekä lanko Pekka Pekanpoika, jonka vaimo oli Kerttu Yrjöntytär.
Ilmeisesti Matti Yrjönpoika Pisi oli monessa suhteessa aikalaisiaan edellä, sillä hänet valittiin vuonna 1656 nimismieheksi. Tämä virka oli noina aikoina luottamustoimen luontoinen ja henkilö valittiin siksi vain vuodeksi kerrallaan. Virka ei aina ollut suinkaan mikään haluttu, koska siihen kuului monta epämiellyttävääkin tehtävää, esim. kruunun asioilla liikkuvien, kuten sotaväen, kyytien ja majoituksen järjestäminen, joka ymmärrettävästi aiheutti monenlaista hankausta puolin ja toisin.
Matti Yrjönpojan jälkeen tuli Pisin isännäksi vuonna 1666 hänen veljensä Nuutti, jonka isännyys kesti kuitenkin vain 4 - 5 vuotta, sillä jo vuonna 1670 isäntänä oli kolmas veli Sipi. Hänenkään kautensa ei muodostunut pitkäaikaiseksi, sillä 1 680-luvun alussa Sipin poika Pärttyli sai talon ohjakset käsiinsä.
Emme tiedä, mikä syy aiheutti Pärttyli Sipinpojan siirtymisen perheineen 1702 / 1704 Yläpihlajan Tulkille, mutta niin vain kävi, että Pisiä jäi asumaan Pärttylin nuorempi veli Pekka Sipinpoika sekä veli Jaakko "setämiehenä", kun jo 12 vuotta taloa isännöinyt Pärttyli lähti pois. Vuoden 1704 autioluettelossa on Tulkin kohdalla merkintä: "On jo 1702 otettu viljelykseen, mutta viljelijä ei ole ottanut (tilaa) haltuunsa ennen kuin 1704 syksyllä."
Tuomiokirjat kertovat asiasta tarkemmin. Vuoden 1704 talvikäräjillä ilmoitti näet nimismies Matias Pose, että 1.10.1702 oli ilmoitettu Pärttyli Sipinpojalle Urpalan kylästä ja Säkkijärven pitäjästä, että "hän saa ottaa haltuunsa sen 1/6 veron talon Yläpihlajasta, jota Heikki Laurinpoika oli viimeksi asunut, mutta josta hän köyhyytensä takia oli joutunut viime vuonna luopumaan ja oli nyt jo kuollutkin". Samassa tilaisuudessa todisti kruununnimismies Elias Kelkka, että vaikka edellinen asukas ei pystynytkään taloa asianmukaisesti viljelemään eikä kaikkia kymmenysverojakaan aika-ajoin suorittamaan, on talo sittenkin hiukan paremmassa kunnossa kuin aivan autiona ollut talo. Rakennuksistakin oli korjausten jälkeen käyttökelpoisia ainakin vanha väentupa, riihi, talli, kolme pientä aittaa eli makuuhuonetta (3: små bodar eller såfverhus), mutta muut rakennukset olivat täysin arvottomia. Pellot ja niityt olivat osaksi aitaamattomia ja peltojen kasvuvoima oli oleellisesti heikentynyt, mutta niittyala, vaikka sitä olikin vähän, oli kuitenkin laitumeksi sopivaa, jne.
Vaikka Pärttyli Sipinpoika olikin Yläpihlajan Tulkin "saanut haltuunsa", ei hän kuitenkaan alkanut sitä itse viljellä, vaan antoi sen pojalleen Heikille. Heikki oli Tulkin isäntänä jo vuonna 1704, jolloin hän olisi tosin ollut vasta 15-vuotias. Kun Heikki kuoli vuonna 1740, on hänen iäkseen merkitty 50 vuotta ja yhdeksän kuukautta. Sen mukaan hän olisi syntynyt vuonna 1689. Todennäköisesti hän oli kuitenkin vanhempi, sillä hänet vihittiin jo vuonna 1705. Heikki on ollut todennäköisesti kaksi kertaa naimisissa. Vuonna 1705 hänet vihittiin Maria Yrjöntyttären kanssa Yläpihlajasta. Kun syntymäluettelot puuttuvat vuosilta 1701 - 1725, ei selviä, mitä lapsia hänellä on ollut tästä avioliitosta. Kun luettelot taas alkavat vuonna 1726, on Heikin vaimona Vappu Antintytär. Tilannetta vaikeuttaa lisäksi, että myöskin vihkiluettelot puuttuvat kokonaan vuosilta 1710 - 1 716, ja muiltakin isovihan vuosilta ovat luettelot kovin vaillinaisia. Täten jäävät tiedot saamatta hänen toisen avioliittonsa vihkimisajasta.
Vaikka Heikki Pärttylinpoika Tulkki kuolikin vasta 24.1.1740, hävisi hän kuitenkin henkikirjasta jo isovihan aikana, sillä henkikirjojen alettua sodan jälkeen uudelleen vuonna 1722, oli Tulkilla "isäntänä" Heikki Pärttylinpojan vaimo. Hänen isännyyskautensa jatkui vuoteen 1725 asti. Lieneekö Heikki sitten saanut sotavuosina niin vaikean vamman, että se esti tilan viljelyä ja isäntänä oloa, siitä eivät käytettävissä olevat tiedot kerro. Vuonna 1726 Tulkin isännäksi tuli Heikin veli Klemetti Pärttylinpoika, joka vuonna 1731 luopui siitä Heikin pojan Simon hyväksi.
Simo Heikinpoika Tulkki kuoli (tai surmattiin) vuonna 1742 ja Tulkkia asui tämän jälkeen Simon sisar Kristiina. Hänet oli vihitty jo vuonna 1739 Vaalimaalta kotoisin olevan Eskeli Matinpoika Häkälän kanssa, mutta yhdessäkään henkikirjassa ei Eskeliä mainita edes Tulkilla asuvana saati sitten isäntänä. Tulkilla hän kuitenkin asui ja kaikki lapsetkin vanhinta lukuun ottamatta syntyivät Tulkilla kirkonkirjojen mukaan.
Eskeli Matinpoika oli leski Yläpihlajaan tullessaan. Hän oli ollut nuoruudessaan Virojoella Matti Matinpoika Piispalla renkinä (saattoi olla kaukainen sukulainenkin) ja meni sieltä kotivävyksi Vaalimaan Häkälään avioiduttuaan 8.12.1734 Yrjö Häkälän tyttären Kaisan kanssa. Kaisa kuoli kuitenkin jo 10.1.1739 vain 26-vuotiaana. Avioliitosta syntyi kaksi lasta Tuomas 24.12.1 735 ja Helena 15.1.1737. Tuomas lienee kuollut pienenä, sillä hän ei tullut isän mukana Tulkille, kuten Helena. Helena vihittiin 4.10.1 758 Yrjö Yrjönpojan kanssa Rännäsistä.
Eskelille ja Kristiina Tulkille syntyi kuusi lasta, joista Margareetta avioitui Tahvo Markunpoika Hanskin kanssa Rännäsistä. Tahvo oli seppä ja tuli Tulkille vävyksi. Vihittäessä hän asui Yläpihlajan Typöllä.